Taloudellinen riippumattomuus – Missä mennään tavoitteen suhteen?
Taloudellinen
riippumattomuus, se ultimaattinen tavoite, minkä takia myös
Osinkoinsinööri-blogi sai alkunsa. Aloitin taloudellisen riippumattomuuden
tavoittelun joulukuussa 2015, kun tein ensimmäisen osakesijoitukseni yhden elämääni mullistaneen keskustelun myötä. Ensimmäisen osakekaupan kohdalla
olin 25-vuotias. Samalla tavoitteella ja polulla pusketaan eteenpäin
edelleenkin näin useamman vuoden jälkeen. Matkan varrella on tapahtunut
kaikenlaista. Aloin asuntosijoittajaksi/vuokranantajaksi toukokuussa 2021, kun ostin sijoitusasunnon Turusta 30-vuotiaana yhdessä parhaan kaverini kanssa.
Kesäkuussa 2022 puoliksi puolison kanssa omistama entinen kotini siirtyi sijoitusasunnoksi samalla, kun ostin 300 000 euron omakotitalon
käyttämättä senttiäkään omarahoitusosuuteen. Paljon muutakin mielenkiintoista on tapahtunut
vuosien varrella, mutta listaamisen sijaan aletaan pikkuhiljaa siirtymään
päivän aiheeseen.
Annoin itselleni
25 vuotta saavuttaa taloudellinen riippumattomuus 50 ikävuoteen mennessä, josta
on nyt ajallisesti matkattu noin kolmannes. Jotta tavoite pysyisi kirkkaana
mielessä ja harha-askeleita ei pääsisi syntymään matkan aikana, niin ajattelin
tänään hieman tarkistaa missä mennään taloudellisen riippumattomuuden
tavoitteen suhteen ja mitkä päätökset ovat tehneet siitä todennäköisemmän ja
mitkä eivät.
Alkuperäinen tavoite –
Taloudellinen riippumattomuus 50 ikävuoteen mennessä
Olen aikaisemmin
kirjoittanut viisi konkreettista vaihtoehtoa saavuttaa
taloudellinen riippumattomuus 50 ikävuoteen mennessä, joten voit kertauksen vuoksi lukea
kyseisen tekstin ennen kuin jatkat tämän artikkelin parissa. Taloudellinen
riippumattomuus tarkoittaa kaikille sitä tavoitteleville ihmisille eri asiaa,
joten kerrotaan vielä kertauksen vuoksi mitä sillä itse tarkoitan:
Taloudellinen riippumattomuus tarkoittaa itselleni sitä, että normaali ”8-16” palkkatyö muuttuu vapaaehtoiseksi sijoitusten tuottojen ja/tai harrastusten tuottaman yhteistulon kautta. Taloudellinen riippumattomuus on saavutettu vasta siinä pisteessä, kun tuotot kattavat normaalin elämisen. Omalla kohdallani taloudellinen riippumattomuus ei ole niin sanottua ”firettämistä” (FIRE, Financial Independence, Retire Early), jossa monesti kaiken työn tekeminen lopetetaan täysin ja siemaillaan drinkkejä palmun alla. Omasta mielestäni työn tekeminen jossain muodossa läpi koko elämän tekee ihmismielelle hyvää.
Aloittaessani
sijoittamisen 16.12.2015 (kun ostin 1000 eurolla Oriola B:n osaketta) asetin
taloudellisen riippumattomuuden saavuttamisen iäksi 50 ikävuotta. Jotta voin
saavuttaa taloudellisen riippumattomuuden, niin tarvitsen noin 20 000
euron nettotulot, jotka ajattelin saavani 600 000 euron osakesalkusta
(joten netto-osinkotuotto pitäisi olla 3.33 prosenttia. Netto = verojen jälkeen).
Tavoitteeni on kehittynyt tämän jälkeen siihen suuntaan, että mukana olisi myös
kolme maksettua sijoitusasunnon puolikasta Turusta ja kylkeen myös
pienimuotoista yrittämistä. Katsotaan kuitenkin nyt vain sitä alkuperäistä
tavoitetta ja millä olettamilla päädyin siihen.
Asetin
tuottotavoitteeksi markkinoiden keskimääräisen historiallisen reaalituoton
(inflaatio on siis huomioitu), joka on 7 prosenttia. Tämän lisäksi oletin, että
sijoitan joka kuukausi 500 euroa ja saan sijoituksilleni 3.5 prosentin
brutto-osinkotuoton, joka verojen jälkeen on 2.4885 prosentin
netto-osinkotuotto. Hankintamenoksi on oletettu 1 prosentti ja aloitusajankohdaksi
1.1.2016 (eli kaksi viikkoa todellisen aloitusajankohtani jälkeen, jotta saan
kivan aloitusajankohdan kuvaajaan). Alkupääoma on aikaisemmin mainitsemani 1000
euroa. Näillä arvoilla olen laskenut sijoitusvarallisuuden kehittymisen
jokaiselle kuukaudelle seuraavan 25 vuoden aikana.
Lopulliseksi
salkun arvoksi täten päivämäärällä 1.1.2041 tulee näillä laskelmilla
594 536 euroa (vihreä viiva), mistä sijoitetun pääoman osuus (vähennettynä
hankintamenolla, punainen viiva) tulee 149 995 euroa ja tuoton osuus on
massiiviset 444 541 euroa (harmaa viiva). Jokainen sijoitettu euro on siis
tässä ajassa noin nelinkertaistunut (=tuotto noin 300 prosenttia). Tämä on
kuitenkin ennustettu tavoite, joten katsotaan missä reaalimaailmassa mennään.
Missä mennään taloudellisen
riippumattomuuden tavoitteen osalta tänään?
Kirjoitusta
tehdessä ollaan heinäkuussa 2024, joten taloudellisen riippumattomuuden
tavoittelun kokonaismatkasta (25 vuotta) ollaan kuljettu hieman vajaa 9 vuotta
tai 34.3 prosenttia. Voidaan heti kertoa tieto tilanteesta, sillä olen samaan
aikaan taloudellisen riippumattomuuden tavoitetta jäljessä, että edellä
riippuen siitä miten asiaa katsotaan. Läväytetään ensiksi kuvaaja ennen sen
enempää kommentointia.
Jos katsotaan
vain osakesalkun kehitystä (sininen viiva), niin olen auttamatta merkittävästi
tavoitettani jäljessä. Heinäkuussa 2024 osakesalkkuni arvo pitäisi olla
alkuperäisten oletusten mukaan 79 632 euroa, kun se on
todellisuudessa vain 66 274 euroa. Olen tavoitetta (vihreä viiva)
jäljessä siis 13 358 euroa. Ei siis mikään hyvä tilanne. Jos taas
verrataan koko sijoitussalkkuni arvoa (keltainen viiva), missä on mukana myös
kaksi puoliksi omistamaani sijoitusasuntoa, niin olen tavoitetta todella
merkittävästi edellä. Sijoitussalkkuni arvo on tänään 132 774 euroa,
kun alkuperäisten tavoitteiden mukaan se pitäisi olla aikaisemmin mainitsemani 79 632
euroa.
Sen sijaan, että lopettaisin tekstin kirjoittamisen tähän paikkaan, niin
pohdinkin vielä lopuksi, että mitkä tekemäni päätökset ovat nopeuttaneet tai
hidastaneet taloudellisen riippumattomuuden tavoitteen saavuttamista.
Päätökset, jotka ovat
nopeuttaneet ja hidastaneet tavoitetta
Ennen kuin alan
harrastamaan itsereflektiota tekemieni päätösten osalta, niin on hyvä selventää
lukijoille mistä näkökulmasta asioita katson. On hyvä huomata, että en pohdi
minkään päätöksen muita vaikutuksia kuin sen vaikutusta tavoitteen
näkökulmasta. Esimerkiksi uuden auton ostaminen voi tuoda mielihyvää,
itsevarmuutta, statusta, ja vaikka mitä muuta, mutta taloudellisen
riippumattomuuden tavoittelun näkökulmasta se on suoraan sanottuna paska
päätös.
Samalla myös
parisuhde voi tuoda elämään vaikka mitä hyvää onnellisuuden, henkisen tuen,
seksin ja monen muun muodossa, mutta se voi olla myös hidaste taloudellisen
riippumattomuuden näkökulmasta, jos se johtaa elämäntapainflaatioon.
Hyvä päätös
elämän laadun tai onnellisuuden kannalta voi olla kummalla tahansa puolella
vaakakuppia ja sitä ei ensisijaisesti tässä arvioida. Aloitetaan arviointi
kuitenkin positiivisista asioista, eli niistä mitkä ovat nopeuttaneet
taloudellisen riippumattomuuden tavoitteen saavuttamista tai tehneet siitä
todennäköisemmän. Katsotaan sen jälkeen sitten ne hidastaneet päätökset, jotka
ovat vieneet minua poispäin tavoitteestani tai tehneet sen saavuttamisesta
vähemmän todennäköisen.
Taloudellista riippumattomuutta nopeuttaneet päätökset
Unohdetaan
suoraan sijoittamisen aloittaminen, koska se on yksinkertaisesti pakollista
minkään taloudellisen riippumattomuuden tason saavuttamiseksi. Suomessa ei voi
saavuttaa taloudellista riippumattomuutta millään muulla tavalla kuin
sijoittamalla tai yrittämällä. Piste.
Ensimmäinen
positiivisesti tavoitteeseeni vaikuttava tekijä on ehdottomasti
toiminimiyrittäjyyden aloittaminen vuonna 2021, minkä kautta olen pystynyt
muuttamaan vapaa-aikaani euroiksi. Vaikka toiminimiyrittäjyyteni on
kevytyrittäjyyttä kirjaimellisesti, niin jokainen tienattu euro on kuitenkin
lähemmäksi tavoitetta. Esimerkiksi tänä vuonna uskoisin saavuttavani 5000-6000
euron liikevaihdon (ALV 0%) toiminimelläni, jos vain jatkan samaan malliin kuin
tähän asti. Not good, not bad sanoisi porilaine, jos vaan osaisi englantia.
Toinen selkeästi positiivisesti tavoitteeseeni vaikuttava asia on monien
tulovirtojen hankkiminen. Kuten vuoden 2024 budjettikirjoituksessa listasin, niin minulle tulee tuloja tällä
hetkellä noin seitsemästä eri lähteestä hieman riippuen laskentatavasta. Vaikka
palkkatuloni näyttelevätkin koko tuloista noin 80 prosentin osuutta, niin
jokainen lisätienesti helpottaa korkeamman säästöasteen saavuttamista. Uskon
myös vakaasti siihen, että ajan kuluessa muiden tulojen merkitys tulee
korostumaan, mutta historiallisesti katsottuna olen ollut huonoa ennustajaukko.
Viimeisenä on pakko nostaa opiskelu vapaa-ajalla. Siinä missä vaihtoehtona
olisi käyttää kaikki vapaa-aika pelaamiseen, Tik Tokiin tai johonkin muuhun
turhan päiväiseen, niin olen valinnut käyttää aikaani opiskeluun. Opiskeluun on
kuulunut niin osakesijoittaminen, asuntosijoittaminen, työelämän taidot kuin
pehmeät taidot. Niin tai näin, niin jatkuva itsensä kehittäminen on aina
hyväksi taloudellisen riippumattomuuden tavoitteen näkökulmasta. Sen
mittaaminen tarkasti euromääräisesti on vaikea, mutta tuskin kukaan on eri
mieltä siitä, että valot päällä kulkeminen elämässä johtaa parempaan
lopputulokseen kuin sammuneena kuin myrskylyhty. Toisaalta minulla jatkuvan kehittämisen
kulttuuri on johtanut tulojeni kolminkertaistumiseen seitsemässä vuodessa.
Taloudellista riippumattomuutta hidastaneet päätökset
Sen lisäksi, että olen tehnyt tavoitteeni näkökulmasta hyviä päätöksiä,
niin huonoja on myös osunut kohdalle. Niistä kaikista merkittävin
euromääräisesti on tietenkin uudiskohde omakotitalon ostaminen kirjaimellisesti
samana kuukautena, kun korkojen nousu alkoi melkein vuosikymmenen kestäneen nollakorkokauden
päätteeksi. Jos siis joskus näet Osinkoinsinööri-indeksin listautuvan
korkopaperimarkkinoille, niin suosittelen shorttaamaan, vaikka en
sijoitussuosituksia lähtökohtaisesti jakelekaan. Korkojen nousu on vain yksi
osa tätä kuviota, koska olen myös yhdessä puolisoni kanssa käyttänyt asuntoon
lähes 30 000 euroa viimeisen kahden vuoden aikana, mitkä olisi voinut
myös ihan hyvin käyttää osakkeiden ostamiseen. En edes uskalla katsoa miten
suureksi summaksi 15 000 euroa kasvaa 7 prosentin tuotto-odotuksella 16
vuoden aikana.
Vaikka seuraava asia johtaisikin nukkumiseksi pariksi yöksi sohvalle (mistä
siis tykkään ihan superpaljon, koska olen vähän erikoinen kaveri muutenkin
porilaisuuden lisäksi), niin on pakko myös sanoa, että parisuhde on myös
merkittävästi hidastanut tavoitteeni saavuttamista. Siinä missä yksin ollessani
asuisin pienessä asunnossa vaatimattomasti, niin parempaa puoliskoa on
sellaisella vaikea pitää tyytyväisenä. En myöskään omistaisi suurella
todennäköisyydellä autoa ilman puolisoani, vaikka se paljon vapautta tuokin
mukaan. Auton omistamisen voi hyvinkin ajatella kolmanneksi huonoksi
päätökseksi tavoitteeni näkökulmasta. En oikeasti tarvitse autoa mihinkään,
koska pääsisin töihin ihan hyvin myös bussilla. Se nimenomaan oli yhtenä
kriteerinä nykyistä kotia etsiessä.
Yhteenveto
Positiivisten ja
negatiivisten päätösten (tavoitteen näkökulmasta) lisäksi on helppo listata
useita sellaisia asioita, mitkä ovat niiden rajamaastossa. Näitä ovat sijoitusasunnon
ostaminen korona-ajan huipuista, alle markkinahintaan vuokraaminen, lemmikkien
omistaminen, huonot osakepoiminnat, väärien ihmisten kanssa ajan viettäminen
liian pitkään sekä monet muut asiat.
Taloudellisen riippumattomuuden tavoitteen saavuttaminen tavoiteajassa on siis edelleen minulle täysin mahdollista, kunhan pidän katseen tarkasti pallossa enkä anna liian paljon periksi elämäntapainflaatiolle ja huolehdin kilpailukyvystäni niin työ- kuin osakemarkkinoilla. Tästä on hyvä jatkaa eteenpäin!
Oletko huomioinut tuossa laskelmassasi inflaatiota? Jos oletettu vuosittainen inflaatio on esimerkiksi 2,5%, niin tällöin 17 vuoden päästä 600 keur vastaava summa olisi 900 keur. Sinun tavoite pitäisi siis olla inflaatiokorjattu nykyarvoon. Pääsisit sitä kautta tavoitteeseesi jos sijoitat 750€/kk. Voisit kuitenkin laskea tämän itse tarkemmin, koska sinun tulee huomioida nykyarvo inflaation kautta. Liiketoimintasuunnittelussa käytetään usein 2,5% inflaatio-olettamaa.
VastaaPoistaInflaatiota ei tarvitse huomioida, koska käytän reaalista tuottoa, jossa keskimääräinen inflaatio on jo huomioitu. Salkku on siis 600 000 euroa nykyisessä rahassa, mutta se voi lukuna olla vuosien jälkeen joku aivan toinenkin. :)
Poista